- Finns det några skorpor? - Jag tror att det är majsbröd.
- Jag fryser. - Har du vaknat, Brett?
- Jag känner mig död. - Du ser fan död ut.
Ja, just det. Det glömde jag.
Innan vi landar borde vi diskutera bonus-situationen.
- Vi har rätt till fulla andelar. - Bonusen har aldrig varit rättvis.
- Ni får det som står i kontraktet. - Alla andra får mer än vi.
- Mamma vill tala med dig. - Gult sken, endast för kaptenen.
Får jag dricka mitt kaffe? Det är det enda bra på skeppet.
God morgon, Mamma.
Interface klart.
Vad händer, Mamma?
- Klart? - Okej... Koppla upp oss.
Tack.
- Var är Jorden? - Det borde du veta.
- Det är inte vårt solsystem. - Scannern.
- Det är inte sant... - Anropa trafikkontrollen.
Lastskepp Nostromo här.
Ingenting. Trafikkontrollen Antarktis, hör ni mig?
Jag hittade det. I utkanten av Zeta ll-nätet.
- Det är svårt att tro. - Vad fan gör vi här ute?
- Inte vet jag. Vad snackar du om? - Det där är inte vårt solsystem.
Har du märkt att de aldrig kommer hit? Det är här jobbet finns.
Därför får vi bara halva deras andel.
Det är ditt fel att de inte kommer hit. Du är så otrevlig.
Det där är faktiskt min plats.
Vad händer nu?
Vissa av er har kanske förstått att vi bara är halvvägs hem.
- Mamma avbröt vår färd. - Varför det?
Hon är programmerad att göra det under vissa omständigheter.
Hon har fångat upp en okänd signal. Vi blev väckta för att kolla den.
- Här ute? - Vad då för signal?
Akustisk radiofyr som sänder med tolvsekunders intervall.
- SOS? - Från människor?
- Okänd. - Än sen?
- Det är vår skyldighet att... - Förlåt att jag säger det.
Det här är ett lastskepp, inget räddningsskepp.
Sånt arbete står inte i mitt kontrakt. Får jag betalt, så gör jag det.
Vi diskuterar bonus-situationen.
Får jag säga en sak? Kontraktet har en klausul om-
- att vi måste undersöka signaler från intelligenta livsformer.
- Jag vill inte höra det! - Hör på honom nu, Parker!
Bryter man mot det förlorar man sin andel. Inga pengar.
- Är det förstått? - Ja, du... Visst.
Vi går in.
Ekvatoriell omloppsbana.
- Justera DOR. - Hur ser det ut med lyftraketerna?
Om 48 sekunder.
Gör klart att koppla loss.
Koppla loss.
Nu landar vi kärran.
Turbulens.
Klart för landning.
Initialdämparna stängs av. Ni får hålla i er.
- Vad fan var det? - Tryckfall. Vi förlorade en sköld.
Fortsätt.
Trycket faller forftarande.
Ser bra ut.
Sätt ner henne.
Navigationsljus på.
Stryp styrraketerna.
Vad fan hände?
- Ge mig ett svar! - Är skrovet skadat?
Nej. Trycket håller.
Reservgeneratorn har slocknat. Tre fyra celler är döda.
- Är det allt? - Vi kan inte reparera det här.
- Flera kanaler måste läggas om. - Dags för torrdocka.
- Säg att vi måste i torrdocka. - Vi kan inte fixa det här ute.
Vi måste koppla om allt och det kan bara göras i torrdocka.
- Är det mer? - Vi måste säkra tryckutjämningen.
- När kan vi lyfta igen? - Säg att det tar 17 timmar.
- Minst 25 timmar. - Jag kommer ner.
- Vad fan ska hon hit och göra? - Hon får hålla sig ur vägen för mig.
- Nåt svar? - Nej.
Signalen upprepas var tolfte sekund. Alla andra kanaler är döda.
Tänd stråIkastarna.
Vi kan inte gå nånstans i det här.
- Solen går upp om 20 minuter. - Varifrån kommer signalen?
- Från nordost. Knappt 2000 meter. - Gångavstånd?
Kan du ge mig en atmosfäranalys?
Nästan urtidsatmosfär.
Inert kväve, hög koncentration koldioxid-kristaller, metan...
- Nåt annat? - Ja. Berggrund. Vulkanisk.
Iskallt. Långt under fryspunkten.
- Jag är frivillig till att gå ut. - Det ante mig.
Du också, Lambert.
Hämta vapnen.
- Jag ser inte ett skit. - Ser du mig, Ash?
- Förbindelsen ser bra ut här. - Håll linjen öppen. Nu går vi.
Ripley! Jag vill fråga dig en sak.
- Får vi full andel av det de hittar? - Ni får vad ni förtjänar, Parker.
Jag lyfter inte ett handtag förrän vi rett ut det.
- Ni har lagstadgad rätt till en andel. - Va?
- Dra åt helvete! - Va?
- Vad sa du, Rip? - Är det nåt så är jag på bryggan.
Kom tillbaka!
- Fy fan... - Vad är det?
- Jag ser inte ett jävla skit. - Sluta klaga.
- Jag gillar att klaga. - Lägg av nu.
Hur går det?
- Körde ni signalen i dekodern? - Mamma har inte identifiierat den.
- Får jag försöka? - Varsågod.
- Ser du det här, Ash? - Ja.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Det är mycket skumt.
Kan man lugnt säga.
- Vi går närmare. - Vad är det?
- Vi går härifrån. - Nu måste vi fortsätta.
Vi måste fortsätta!
Repetera det där.
- Det här är svårt att beskriva. - Jag går tillbaka till konsollen.
Dallas?
Otroligt.
En utomjordisk livsform. Den verkar ha varit död länge.
Fossiliserad. Den ser ut att ha växt fram ur stolen.
Skelettdelarna är böjda utåt. Den måste ha exploderat inifrån.
Undrar vad som hände med resten av besättningen.
Vi sticker härifrån!
Dallas! Lambert! Kom hit.
Kom igen.
- Vad har du? - Kolla det här.
Mamma har dechiffrerat signalen. Det ser inte ut som ett SOS.
- Vad är det då? - Det ser ut som en varning.
- Jag går och hämtar dem. - Varför det?
Innan du kommer dit vet de om det är en varning eller inte.
Allt okej där nere?
- Ser du nåt? - En grotta.
En slags grotta, men jag...
Det är jävligt varmt.
Vad fan är det här?
Grottan är helt inkapslad-
- och full av läderaktiga föremåI. Ägg eller nåt sånt.
Äggen täcks av ett lager dis som reagerar när man vidrör det.
- Gick det bra, Kane? - Ja, det är lugnt.
Jag bara halkade.
Det verkar vara helt förseglat.
Vänta. Det rör sig.
Det verkar vara organiskt liv.
- Är du där, Ripley? - Ja.
Jag står vid inre luckan.
Släpp in oss.
- Vad hände med Kane? - Nåt bet sig fast i honom.
- Vad då? - En organism. Öppna!
Släpper vi in det kan skeppet infekteras.
- Ni måste isoleras i 24 timmar. - Då dör han. Öppna!
- Annars kan alla dö. - Öppna! Vi måste få in honom!
Nej, det kan jag inte. Ni hade inte heller gjort det.
Öppna luckan nu. Det är en order! Hör du det?
Jag hör dig. Svaret är nej.
Inre luckan är öppen.
Herregud.
Vad fan är det där?
Hur är det med honom?
- Hur ska vi få av den? - Vänta lite.
Jag gör ett snitt här.
- Jag försöker få bort fingrarna. - Vad ska du göra?
Jag försöker få bort hans finger.
Så där.
- Den sliter håret av honom. - Jag vet!
Vi får inte av den utan att slita av honom ansiktet.
- Vi måste titta i honom. - Varför fryser de inte ner honom?
Du kan ta av masken.
- Vad är det han har i halsen? - Den förser honom nog med syre.
Den försätter honom i koma, men håller honom vid liv.
- Hur ska vi få bort den? - Vänta.
Vi får inte ha för bråttom. Vi vet ingenting om den.
Vi antar att den ger honom syre. Tar vi bort den kan han dö.
- Jag tar den risken. Skär av den. - Tar du på dig ansvaret?
- Var vill du göra det? - Vi gör ett snitt under knogen där.
Gode Gud!
Skiten fräter rakt genom skrovet.
- Det fräter genom skrovet! - Vad händer?
Häråt.
Nästa däck.
Där är det!
Stå inte under det!
Det verkar stanna där.
- Ta en titt på det här, Brett. - Jag får låna din penna, Brett.
Kom igen!
Få det inte på armen.
Det har stannat. Det måste vara en molekylär syra.
- Då är det varelsens blod. - Vilket bra försvar.
- Man vågar inte döda den. - Hur är det med Kane?
- Här är din penna. - Vad gör vi nu?
Låt Ash ta hand om Kane. Tillbaka till jobbet.
Okej. Prova nu.
- Jag var säker på att det var det. - Prova igen.
Det känns som om vi har suttit här i en månad.
- Vi borde aldrig ha landat här. - Nej, inte på den här jävla planeten.
När vi är klara kan vi sticka hem. Det här stället skrämmer mig.
Otroligt. Vad är det?
Jag tror att det är...
Jag vet inte än.
- Ville du nåt? - Ja, jag...
- Prata lite. Hur är det med Kane? - Det är oförändrat.
Och vår gäst?
Jag håller på att undersöka den.
Den har ett yttre skal av protein- polysackarider.
Den byter ut celler och ersätter dem med polariserad silikon-
- som ökar motståndskraften mot växlande yttre omständigheter.
- Räcker det? - Ja. Vad betyder det?
- Gör inte så där. - Förlåt.
Kombinationen gör honom till en tuff liten jävel.
- Och du släppte in den. - Jag lydde en direkt order.
När Dallas och Kane inte är här har jag befälet ombord, Ash.
- Det glömde jag. - Du glömde karantänregeln också.
- Nej, den glömde jag inte. - Jaha, du bara bröt mot den...
Vad hade du gjort med Kane? Vi kan bara rädda honom här inne.
Genom att strunta i karantänen äventyrar du allas liv.
Skulle jag ha lämnat honom där ute? Jag var kanske redo att ta risken.
Stor risk för en forskningschef att ta.
- Inte precis enligt reglementet, va? - Jag tar mitt jobb på fullt allvar.
Sköt ditt jobb, så sköter jag mitt.
- Var är Dallas? - I skytteln.
- Dallas här. - Kom och titta på Kane.
- Varför det? - Nåt har hänt.
- Allvarligt? - Intressant.
Kom till sjukan, Ripley.
- Var är den? - Inte vet jag.
Försiktigt, Dallas.
Förlåt.
Nej, inte i hörnet.
Ta en sån här. Man vet aldrig.
Kane? Dallas...
- Är du oskadd? - Var var den?
Där uppe nånstans.
Täck över den!
Det var en reflex.
Vi måste titta på den.
Ursäkta...
- Den är död. - Bra. Då gör vi oss kvitt den.
Ingen har sett en sån art. Den måste med hem och undersökas.
Den blöder syra. Vem vet vad den gör som död?
Det är knappast en zombie. - Den måste med hem, Dallas.
Det är du som är forskningschef, så beslutet är ditt.
- Beslutet är redan fattat. - Du måste höra på mig. Hör du...
- Hur kan du låta honom besluta det? - Ash beslutar i forskningsfrågor.
- Varför det? - Så vill firman ha det.
- Sen när är det rutin ombord? - Vi gör bara som de säger.
- Har du flugit med Ash förut? - Nej, jag har alltid haft en annan.
Han ersattes av Ash innan vi lämnade Thetis.
- Jag litar inte på honom. - Jag litar inte på nån.
- Hur går det med reparationerna? - De är snart klara.
- Varför har du inte sagt nåt? - Det finns saker de måste göra.
- På däck B och C har vi ingen ström. - Det hindrar oss inte från att lyfta.
- Är det så smart? - Jag vill bara härifrån.
- Damm i insuget. - Kör motorn i två minuter till!
- En kilometer, vi stiger. - Aktivera gravitationsfältet.
Ändrar kurs nu.
Dra in stället.
En baggis.
- Det gjorde vi bra, Brett. - Jo.
Vi borde frysa ner honom. Då kan en läkare hemma undersöka honom.
Jo.
- Du säger alltid jo när han sagt nåt. - Jo.
Han följer dig överallt och säger "jo" som en papegoja.
- Vilken papegoja du är. - Lägg av nu!
- Kane måste sättas i karantän. - Vi också.
- Ska jag förstöra stämningen lite? - Få höra då.
Enligt mina beräkningar är...
- Hur långt är det till Jorden? - Tio månader.
- Kom och titta på Kane. - Har hans tillstånd förändrats?
- Det är enklare om ni kommer hit. - Vi kommer.
Jo.
- Hur mår du? - Toppen... Nästa dumma fråga.
Kommer du ihåg nåt från planeten?
Vad är det sista du kommer ihåg?
Jag kommer ihåg en hemsk mardröm om att jag kvävdes...
- Var är vi? - På väg hem.
Tillbaka ner i frysboxarna!
- Kan jag få nåt att äta först? - Jag är också lite hungrig.
- En sista måItid före sängdags. - Det låter bra.
När jag kommer hem till Jorden ska jag äta riktig mat.
Jag med. Jag har ätit värre saker, men bättre också.
- Du sätter i dig en hel del. - Jag hade hellre ätit nåt annat...
Vad är det? Så dålig är inte maten.
Vad är det?
- Öppna munnen på honom! - Jag försöker!
Rör den inte!
Här finns ingenting.
Har ni sett nåt?
Inre luckan stängd.
Vill nån säga nåt?
Det här är en elstång.
Den har portabelt batteri och är isolerad hit. Men rör inte spetsen.